Александър Пушкин
Денят дъждовен гасне…

Превод от руски: Александър Миланов, —

chitanka.info

Денят дъждовен гасне…[0]

Денят дъждовен гасне. Дъждовната мъгла

с оловна дреха цялото небе завива

и като провидение лупа мъглива

изгря над близките била.

Скръб мрачна всичко на душата ми навява.

Далече там луна в сияние изгрява;

струи там въздухът вечерна топлина;

трепти морето като нощна пелена

под синевата на небето…

Върви тя в този миг през горската тъма

към бряг, удавен от вълните на морето.

и към скала заветна, дето

до късна нощ стои печална и сама.

Сама… Пред нея никой там не плаче, не тъгува

и никой коленете й в забрава не целува.

Сама… Не тръпнат там под ничия уста

ни влажни устни, нито пръсти белоснежни…

— — — — — — — — — — — — — — — — — — — —

— — — — — — — — — — — — — — — — — — — —

— — — — — — — — — — — — — — — — — — — —

За обичта й светла няма там достоен.

Сама си… плачеш ти… аз тука съм спокоен;

— — — — — — — — — — — — — — — — — — — —

Но ако — — — — — — — — — — — — — — — — —

[0] Напечатано в сборника избрани стихотворения, 1826 г. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.